444 



sinne. Denna barndomens omgifning inpreglade 

 outplånliga drag i Geijers rika bildniiigsgåfva och 

 ansågs af GEUERSjelf för den ungdomskälla, hvarur 

 hela lifvet igenom arbetskraft, lefnadsmod och ett 

 öppet natursinne honom tillflödade. Efter förbe- 

 redande undervisning i fädernehuset intogs Geijer 

 vid 12 års ålder i Carlstads offentliga läroverk och 

 afi^ick 1799 derifiån med ovanlis^t lofvande vitsord 

 till Upsala universitet, der han samma år hösttermi- 

 nen inskrefs som student. På hans ovanligt tidiga 

 utbildning: lemnar dess vid 20 års ålder författade 

 Äreminne öfver RiJisföreståndaren Sten Sture den äl- 

 dre, som af Svenska Akademien belöntes med dess 

 högsta pris, ett talande bevis. Men lika bety- 

 delsefullt för uppfattningen af Geijers lynne är, 

 att denna ovanliga framgång långt från att ingif- 

 va Geijer sjellfört roende, hos honom alstrade 

 misstroende till egna krafter, h vårföre han icke 

 blott drog sig tillbaka från författarebanan, utan 

 tillika från de lysande bekantskaper, till hvilka 

 nämnde prisskrift ledt, för att i ostördt lugn fort- 

 sätta sina egna studier. Äfven sedan Geijer 1806 

 erhållit filosofiska graden sökte han sin tillfreds- 

 ställelse i ett grundligt inhämtande af samtlige 

 de humanistiske vetenskaperne, sjelf länge tve- 

 kande åt h vilken han företrädesvis skulle rikta 

 sina forskningar. Det omätliga kunskapsförråd 

 Geijer på detta salt, utan erfarenhets stöd, till- 

 egnat sig, alstrade tillika en obestämdhet, ett 

 misstroende till eget omdöme och förmåga, hvar- 

 öfver han sjelf bittert klagar. Först efter den 

 1809 till England företagna resa, der åskådnin- 

 gen af en storartad verklighet, väckte honom till 

 sjelfpröfning och sjelfverksamhet, ordnades delta 

 kunskapsförråd till ett harmoniskt helt, framträd- 

 de den kraft, som känner sitt eyet värde. Efter 



