447 



för fäderneslandels historia och hans namn skall 

 fortlefva hka länge som Sveriges häfder. 



Så ulinärkta förtjenster förvärfvade honom 

 Svenska folkels kärlek och ulländske lärdes ode- 

 lade högaktning. Yttre hedersbetygelser tillföllo 

 honom äfven i rikt måtl. Så kallade^ han till 

 ledamot af Kongl. Vetenskaps- och Villerhets- 

 samhället i Götheborg (1818); af Samfundet för 

 utgifvande af Handlingar i Skandinaviens Histo- 

 ria (1817, 1831); af Yetenskaps-Sucieteten i Up- 

 sala (1820); af Vetenskaps-Sällskapet i Trond- 

 hjem (1822); till en af de Ådei lon i Svenska 

 Akademien (1824); till ledamot af Vitleihets-, 

 Historie- och Antiqvilets-Akademien (s. å.), af 

 Musikaliska Akademien (1830); af Vetenskaps-Aka- 

 demien (1835); af K. Danska Videnskabernes Sel- 

 skab (1826) jemte talrika utländska läi da samfund. 

 Särskildt torde förtjena anmärkas, att Geijer var 

 en af stiftarne till det Götiska förbundet, som, 

 om än blott en enskild förening, haft ett obe- 

 räkneligt inflytande på vår litteralnr; hufvud-. 

 sakligen genom sin förtjenstfulia Tidskrift, Iduna, 

 som vann sitt anseende fömimligast genom de 

 fosterländska sånger och mästei liga historiska upp- 

 satser Geijer i densamma införde. Af H. M. 

 Konungen utnämndes han 1822 till Hisloriograf 

 vid Kongl. Majrts Orden, 1828 till Riddare af 

 Kongl. Nordstjerne-Orden, hvars dekoration ho- 

 noin tilldelades i juveler 1837, och 1844 ut- 

 nämndes han till Kommendör af Kongl. Nord- 

 stjerne-Orden. Af Linköpings Stifts presterskap 

 kallades han till Biskopsförslag 1833; af Carlslads 

 Stifts 1834; men af orubblig kärlek till sin ve- 

 tenskap undanbad han sig sjelf utnämning till 

 denna plats. Flera allmänna uppdrag anförtrod- 

 des honom äfvenledes; vid akademiska fester vgr 



