466 



der siii förvaltning hade han utvidgat fabriksdrif- 

 ten till mer än sexdubbelt omfång och derigenom 

 beredt sig en behållning, tillräcklig att betrygga 

 en sorgfri utkomst. — Med icke mindre nitälskan 

 omfattade han sitt sednare lefnadsyrke; och den 

 landtgård han bebodde blef, genom ändamälsen- 

 ligare skötsel, ett bättre ordnande af hushållnin- 

 gens särskilda delar och begagnande af h varje an- 

 tagligt tillfälle till uppodlingar och försköning, 

 snart ett mönster för ortens jordbruk. 



Redan under hans barna-ålder väcktes hans 

 håg för natural-historien}; men tillfällig till sitt 

 upphof, och utan erforderlig underbyggnad för 

 ett grundligare .studium, kunde hans behandling 

 deraf till en början icke vara annat än ett för- 

 ströelse-medel. — Vid denna tid anade väl ej hel- 

 ler någon, och sannolikt minst han sjelf, att hans 

 författare-rykte en gång skulle utbreda sig till alla 

 verldens delar, der naturvetenskaperna odlas. Att 

 sådant ändock skedde, dertill fordrades en inre 

 naturens kallelse, stark nog att icke qväfvas af 

 mötande svårigheter; det fordrades ett orubbligt 

 ordningssinne och den ihärdigaste arbetskraft, egen- 

 skaper, som, lifvade af den renaste gudsfruktan, 

 ock voro hos Schönherr de mest utmärkande, och 

 som gåfvo färg och framgång åt hans handlingar, 

 ehvad föremål de än omfattade, — ■ industriela fö- 

 retag, medborgerliga värf, vetenskapliga arbeten 

 eller enskilda bestyr. 



Bland dem, som uppmuntrade och under- 

 stödde hans första entomologiska studier har Schön- 

 herr företrädesvis nämnt Professorerne Quensel 

 och Thunberg samt Majoren Leon. Gyllenhal, 

 hvilken sistnämnde han alltid betraktade såsom 

 sin förnämste lärare. I flera år fortsatte han dessa 

 studier utan annat syfte än att öka sina insigler 



