472 



taicladc instruktionen, hufvudsakligen gruudtid på 

 den då vidtagna föreningen mellan medicin och 

 kirurgi, gaf Kollegium visserligen en vidsträcktare 

 verkningskrets och karakteren af ett formligt era- 

 betsverk, men dess verksamhet var dock ännu i 

 flere delar icke nog bestämd och inskränkte sig 

 förnämligast till konsultativa åtgärder; hela be- 

 styret med Armens helso- och sjukvård till- 

 hörde annan erabetsmj^ndighet o, s. v., så, att 

 Kollegium efter dess då varande bestämmelse icke 

 kunde betraktas såsom en egentlig Öfverstyrelse 

 för rikets Medicinal väsende. — v. A^^eigel insåg 

 bristerna i detta förhållande och var utan tvifvel 

 den, som. kraftigast bidrog till vinnande af en 

 förändring deri. Följden af detta hans bemö- 

 dande var upplösningen af Collegium Medicum 

 och stiftandet af Sundhets-KoUegiura, som erhöll 

 en vidsträcktare befattning och ett mera afgö- 

 rande inflytande på så väl den civila som mili- 

 tära helso- och sjukvården, h vilket inflytande 

 ock på ett ganska välgörande sätt uppenbarade 

 sig genom nyttiga författningar så i ena som an- 

 dra afseendet. 



Den militära sjukvården hade under Sveriges 

 sednaste kris: visat si» vara i hön srad ofullkom- 

 lig och så väl Regeringen som Rikets Ständer 

 fastade härvid synnerlig uppmärksamhet. von 

 Weigel utnämndes till ledamot i den komité, 

 som år 1809 förordnades att granska förhållandet 

 härmed samt afgifva förslag till nödige förbätt- 

 ringar deri och uppgjorde redan då den plan till 

 en förändrad organisation af Fältläkare-korpsen, 

 hvilken han sedermera, såsom ordförande i Sund* 

 hets-KoUegii militära division fullständigt utveck- 

 lade och bragte till verkställighet, och h varigenom 

 det första och vigligaste steget var tagit att lyfta 



