499 



således: "att uppgöia alla sina förbindelser till 

 menniskorna här i tiden; ty med Gud kommer 

 man nog öfverens, — han är bai mhertig och stor." 



Som tjenste- och embetsman utmärkte sig" 

 Carlander genom skarpsinnighet, skicklighet, flit, 

 samvelsgrannhet och en exemplarisk punktlighet. 

 Sannolikt är, att Carlander lika litet någonsin 

 försummat en pligt, som han någonsin kommit 

 för sent. Endast som en konseqvens häraf kan 

 man förklara Cari.anders vishet att alltid i rätt 

 tid draga sig tillbaka från sina befattningar. Så- 

 lunda afbröt han tvärt, vid 54 års ålder, en äro- 

 full och lönande praktik; sålunda lemnade han, 

 innan ännu kialten att noggrant sköta göromå- 

 len hos honom föruiinskats, sin Assessorsplals i 

 Kongl. Sundhets-CoUegium; sammalunda afsade 

 han sig ock det ena medborgerliga uppdraget ef- 

 ter det andra, i den mån han ansåg sig icke mera 

 kunna med sin vanliga mannakraft uppfylla sina 

 ålissanden; till dess han också slutligen inställde 

 sina kära besök i Svenska Läkare-Sällskapet, när 

 tilltagande ålderdomsbi äckligheter holade att för- 

 hindra honom, att, som han undei" en mängd 

 år plägat, derstädes kunna infinna sig reguliert 

 hvarje Tisdags afton på slaget kl. 7; öfverallt sak- 

 nad för sina talanger och sin arbetsamhet, vör- 

 dad för sina insigter, och älskad för sin redbar- 

 het, sitt i det yttre sträfva men i andan milda 

 och kärleksfulla väsende och godhet. 



Såsom läril och vetenskapsman intog Car- 

 lander obestridligen ett höqt, (jm icke det första 

 rummet bland samtida Svenske läkare; änskönt 

 han såsom författare i egentlig mening icke häf- 

 dat sitt anseende hos efterverlden. Hans litte- 

 rära verksamhet inskränkte sig till refererande 

 och recenserande af utländske läides arbeten. Men 



