M 



301 



grunda sig; men clå det äldre sättet att inter- 

 polera kunde Jiegagna, eller vanligen begagnade, 

 endast några få af de gjorda observationerne, 

 så förlorades dei igenom dessa uti calculen ej in- 

 gångna experimental-qvantiteters inflytande, och 

 man ernådde allenast sådan säkerhet i resulta- 

 ten , som de begagnade iagttagelserna kunde gif- 

 va, utan direct nytta af de öfriga. Det är en- 

 dast genom den så kallade minsta qvadrat-me- 

 thoden, användbar äfven vid physiska under- 

 sökningar, ja oumgängeligen nödvändig dervid, 

 som experiment-serier, enligt hvad bekannt är, 

 tvingas att gifva sitt sannolikaste resultat, och 

 det är der med som nppgifterne äfven efter of- 

 vannämnde observationer böra controlleras. 



Af Deluc^s försök, till antalet i^jharBiOT 

 (anf. st, s. 212 och 234) begagnat endast tre^ 

 och med dem genom vanlig interpolation funnit 

 vattnets corrigerade utvidgning ifrån o® till T 

 grader Reaam, utgöra 



==: — ' 0,000054878.7* -|- 0,0000 loiSgo.T'^ — 0,00000002708.7^^, 



som bestämmer vattnets största täthet att in- 

 träffa vid + 2^,736 Pu ^ 3°,42 C. . Samma 

 försök äro af Ekstrand, som af dem användt 

 fyray med Biots correctioner nyttjade till att 

 finna vatten-utvidgningen 



sr- — 0,000065901. J'-]- 0,000011785. T^ *— 0,00000008239. T^-f-Scc, 



som gifver vattnets största täthet vid i^y^^ R, 

 eller 3°,6o C. Redan häraf s^s^ huru en så 

 liten förändring i beräkningen, hvilken dock 

 ännu, äfven efter Ekstrands åtgärd, är vida 

 skild ifrån att vara så fullkomlig som han den 

 anser, vållat en så märkbar ändring i resultatet 

 angående värmen för vattnets största täthet. < — 

 I stället för det Eiot finner Deluc*s vatten-thei-^ 



