Värde man dem tillagt; skada blott, att man ej 

 känner huru väl passande glas-correction på dem 

 hliiVit använd, och att man derfÖre ej kan för-^ 

 vissa sig om slut-resultatets pålitlighet. 



Så väl ScHMiDT sjelf, h vilken, med antagan- 

 de af äiidra^difFerehcerne såsom constanta, upp- 

 gifvit en interpolatiön för sina försök, som ock 

 Eytelv^ein, hvilkenj uiider samma förutsättning 

 angående differencerne, beräknat sistnämnda för- 

 isök (^uti GiLBERTs Annal. B. 89 > s. 23o), hafva 

 redail vid dem ahhiärkt en mindre god Öfver- 

 ehsstämmélse inbördes. Af den sednäres för dem 

 fundna formell 



'(^) s='o,999§707 -{- OjOoooSSGg.r — 0,000007235.7^^ 

 der X^S) är vattnets specifika vigt, tagen = i vid 

 T = 3^48 ll.i skhlle följa, att +- 20, 33 R; el- 

 ler ^^^^i C. vore värmen för vattnets största 

 täthet; meil genom beräkning iefter qvadrat-me- 

 thodeii > då äfVeii tredje digniteten af värmegra- 

 den observeras 3 här jag funnit dessa försök emel- 

 lan 0^,75 och 3o^ R. gifva tillväxterne uti vatt- 

 ii^tis täthet, tagen = i Viå. T = i5, sålunda: 

 (4?) s 0,0003737 J'. — o,oooo3i83; y* 4" 0,00000046. T^^ 

 hvaraf 



. .—1 =6 = 0,0003737 — 0,00006366, T-j-OjboöööiSS. 2^j 



d T 



så att dess rot T = 6^,90 R. = 8^63 C. vore 

 värmen för vattnets största täthet. Så väl det- 

 ta alltför mycket ifrån sannolikheten äfvikände 

 resultat j som värdet äf det vid försöken begåiig- 

 11a sannolika felet, h vilket denna beräkning gif- 

 ver = +; 0,0002, och är således nära 122 gån- 

 ger större än det vid Gu,pins försök, berättigar 

 att sluta, det dessa Schmidts observationer, så- 

 som misslyckade, ej kunna i den fråga i sotti 



