heter Jiälla endast 3, väl icke förbinda sig med 

 taserna i ett sådant förhållande, att syret hos 

 syran hlir en multipel med ett helt tal af sy- 

 ret i basen; men att basens syre blir i, 2, 4 

 och 6 femtedelar af syret i sjran och i, 2 och 

 4 tredjedelar af syret i syriigheten. Omständig-. 

 heterna svnas föranleda den förmodan, att, i alla 

 dessa sura kroppar, 2 atomer radical förena sig 

 med 3 atomer syre till syrlighet och med 5 at* 

 till svra. Om då, vid de enkla atomernes me-, 

 chaniska placering invid hvarandra, för att ut- 

 göra den sammansatta atomen, åoxi ena atomen 

 radical intager samma läge, som en atom syre 

 skulle hafva intagit, ifall syran bestått af en 

 atom syre mer och en atom radical mindre, så 

 kan man göra sig en föreställning om orsakea 

 till den omständighet, att dessa syrligheter i si« 

 na föreningar med baser upptaga samma multi- 

 pler, som om de höile 4 st. syre, och syrorna 

 som om de hölle 6 atomer svre, så att i de hÖ2- 

 sta basiska sakerna, basens syre ar i^ gånger 

 syrlighetens och i| gång syrans, hvarå öfver- 

 basiskt salpetersyriigt och salpetersyradt bly 

 lemna redan kända exempel. Det är klart att 

 om i de salter, som med dessa syror erhållas, 

 svret i basen vore t. ex. vissa 4:dedelar eller 

 6:tedelar af syret 1 sj^ran, så vore detta för dem 

 ett lika beskafiadt undantag, som om, i de Öf- 

 riga sjnornes salter, syret i den ena bestånds- 

 delen af saltet icke vore en ]emn multipel me.d 

 ett helt tal aF syret i den andra. 



Man kan nu fråga: finnas sådana midantag? 

 De ofvananförda reglorna äro rent empiriska, 

 d. ä. de säga blott att livad som hittills blifvit 

 iMidersökt förhållit sig så; men vi känna ingen 

 omständighet som gÖr detLi förhållande till eu 



