som släppte de smii kristallfjällen igenom s\^, men 

 höll fräiiimaiide oreaiig heter q var. Vätskan si- 

 lades dei efter genom cambrick, som qvarhöU 

 kristallfjciUen. De pressades väl och tvättades 

 först med vatten några gånger och sedan på ett 

 pappersfiltrum med spiritus. På detta sätt er- 

 hölls en massa af små ljusblå glänsande kristall- 

 fjäll, af en mera blå och renare färg än det fö- 

 regående lösliga saltets. Torrkade vid + loo^ 

 förlorade dessa endast en ringa qvantitet hygro- 

 skopiskt vatten, och förändrades icke till utse- 

 endet. I vatten svälla de åter ut till en klis- 

 terartad. massa, liksom spanskt grönt. 



Förbrändt i en vägd degel af postlin, lem- 

 nade detta salt 0.6420 af sin vigt kopparoxid. 

 Denna förbränning kan endast ske på hårda 

 klumpar af det basiska saltet med pålagdt lock, 

 till dess syran är utjagad, emedan massan an- 

 nars förbrinner med små detonationer och kop- 

 paroxid bortföres mechaniskt af gasen. I ett an- 

 nat försök erhölls 1.294 ^^ saltets vigt svafvel- 

 syrad kopparoxid, genom saltets mättning med. 

 svafv-elsvra, öfverskottets afrökning och massans 

 upphettande till lindrig glödgning. Dessa svara 

 emot 0.6436 kopparoxid. En annan portion af 

 samma salt, sönderdelad med barythydrat, på 

 sätt vid föregående salts analys är anfÖrdt, gaf 

 0.63 af saltets vigt svafvelsj^rad baryt, svaran- 

 de emot o.2'y6 ättiksyra. För vatten blir då öf- 

 rigt 0.0804. Kopparoxidens syre är 12.98, ät- 

 tiksja-ans 12.97 och vattnets 7.13; följagtligen 

 hålla syran och basen lika syre och vattnet 

 hälften så mycket. Detta salts sammansättning 

 ar således : 



