a88 



concluanta beskaffenhet i frågan om fliisspatssy- 

 raiis sammansättning ännu är tvistig. 



Sedan Davy genom en series af rön gjort 

 sannolikt att saltsyran är en vätesjra, chior- 

 hundet väte, och att således allt sökande efter 

 syre deri vore förgäfves, så försökte han åda- 

 gnlägga att samma åsigter vore sannolikare äfven 

 för llasspatssyran '"'). Concentrerad flusspatssy- 

 ra, yttrade Davy, borde i fall den hölle vatten 

 och vore Jiksom concentrerad svafvelsyra en vat- 

 tenhaltig syra, i mättning med ammoniakgas 

 frambringa vatten, hvilket icke äger rumj den 

 borde af electriska stapeln sönderdelas, men 

 detta hände icke, h varken då starkare eller sva- 

 gare staplar nyttjades. Då det således genom 

 dessa försök icke lyckades att afskilja syre eller 

 vatten ur flusspatssyran , försökte Davy att ur 

 flusspatssyrade salter framställa en kropp af lika 

 natur med chior, på det sätt att han upphetta- 

 de flusspatssyradt silfver i en atmospher af clor^ 

 hvarvid han erhöll chlorsilfver, retorten frättes 

 starkt och kiselhaltig flusspatssyregas och syrgas 

 bildades. Häraf slÖt han att en gasformig kropp, 

 analog med chlor, utvecklat sig från det flusspats- 

 syrade saltet, sönderdelat glasets kiseljord, med 

 ' hvars radical den förenat sig och afskiljt syret 

 derutur; men i intet försök lyckades det att er- 

 hålla den antagna kroppen fri och utom före- 

 ningstillstånd. Ehuru således dessa försök ut- 

 fallit lika nekande så väl för möjligheten att af- 

 skilja syre ur flusspatssyran , som för framstäl- 

 landet af en enkel kropp, analog med chlor, 



eme- 



*) IHiilofiopliieal Transactlons. i8i3. 



