39S 



ler. Under långsam frivillig afdunstning an- 

 skjuter det redigare i färglösa» rhomboédriska 

 kristaller af eii skarpt ocli rent sur smak. Upp- 

 hettad t afger det coiicentrerad flussatssyra och. 

 hvitnar, men kristalJeina behålla sin form och, 

 efter utjagandet af hela öfverskottet af syra> åter- 

 stå 68,1 p. c. af saltets vigt neutralt flusspats- 

 syradt nalron. Med hlyoxid ger det i4»4 P- ^-^ 

 vatten. Saltet hestår således af ea atom fluss- 

 spatssyradt natron och en atom vattenhaltig 



flusspatssyra , Zsa F -r Aq* F. 



ö> Neutralt fiusspatssjradt natron^ Detta 

 salt i\.\?> y utom genom den rena flusspatssyrans 

 mättning med natron, ganska lätt af det duh- 

 helsalt som hildas då kiselhaltig flusspatssyra 

 mättas med natron ^ hvilktt salt längre fram skall 

 .heskrifvas. 100 d. al" det torra duhbeloaltet blan- 

 das med 1 12 d. valteufritt ba.siskt kolsyradt natrou 

 -och så mycket välten alt massan utgör en tunn 

 välling, hviT-jn kokas så läiige någon fräsning 

 fortfar. Massan hårdnar om en stund till ea 

 klumpi som upptages, rifves till pulver och ko- 

 kas åter till dess att all fräsning upphört, hvar- 

 efter {^^^X. olösta utkokas med vatten så länge nå- 

 got salt löses. Ändamålet med denna behand- 

 ling är att undvika kiseljordens gelatinering, 

 hvarigenom m;in skulle faen iitsväld massa, ur hvil- 

 ken det trÖglÖsta natronsaltet med svårighet ut- 

 lakas och blifver kiselhalligt, emedan denna jord- 

 -art, afskiljd ur dess föreningar med flusspats- 

 syra, har en betydlig grad af löslighet i vatten. 

 Saltets upplösning afdunstas, hvarunder det kri- 

 stalliserar. Under långsam afdunstning sätter 

 'det sig pä kärlets botten; under inkokning bil- 

 dar det en hård skorpa på ytan. Då vätskan 

 hunnit en viss grad af concentrering, begynner 



