3ör 



är så geiiomsklnande, att man i hörjan tycker sig 

 hafva lått endast en högst obetydlig fällning. 

 I refraction opaliserar det med ett i rÖdt 

 fallande vsken. Caustik ammoniak Lidraiier 



o 



till dess fullkomligare afskiljande ; meri om.vat^-* 

 sTvan höll öfverskott på kalk, får man låitt en in- 

 Llandning af kolsjrad kalk. Ren flusspatssyrad 

 kalk söderdelas icke i köld af concentrerad svaf- 

 velsjra, men den genom tränges deraf, blir al- 

 deles genomskinlig och bildar en trögflytande 

 vätska, som kan dragas i trådar. Detta inträf- 

 far äfven med slammadt pulver af natif, kisel- 

 fri flusspat. Innehöll den kiseljord, så uppkom- 

 mer en lindrig fräsning, af kiséllialtig flusspats- 

 syregaz som bortgår, och massan blir ej genom- 

 skinlig. Redan vid -\- ^o^ begynner sönderdel- 

 ning ske och genomskinligheten förloras. . Till- 

 sats af vatten afskiljer flusspaten ur sin upplös- 

 nuig i svafvelsyra, och massan blir mjöikhvifc 

 och ogenomskinlig. Concentrerad salpetersyra 

 och saltsyra hafva samma egenskap att gÖra flus-^ 

 spaten genomskinlig, men gifva icke dermed en 

 sä sammanhängande vätska, som svafvelsyran; 

 vatten afskiljer åter flusspaten, och blott en 

 ringa q van ti tet blir q var upplöst i syran, om ej 

 flusspaten var kiselhaltig, då mycket upplöses. 

 Äfven i flusspatssyra är detta salt fÖga lösligt. 

 Den ringaste tillsats af kolsyrad kalk till kisel- 

 fri flusspatssyra orsakar cleri en grumling som 

 icke försvinner. Deremot om man har en starkt 

 sur och mycket utspädd flusspatssyrehaltig vät- 

 ska och tillsätter ett kalksalt, sker ingen fällning, 

 förr än öfverskottet på syra är mättadt med 

 ammoniak eller någon annan basis; i mindre ut- 

 spädda neutrala lösningar, eller der öfverskotteé 

 af syra ej är stort, fäller flusspatssyraii flusspats- 



