3o5 



Flusspats^jrad Zinkoxid ar troglöst i vat- 

 ten, löses lättare om vätskan håller Öfverskott 

 på syra, men äfven då upplöses ej mycketé 

 Under afdunstning anskjuterden i små hvita oge- 

 nomskinliga kristaller, som på tungan smaka likt 

 andra zinksal ter. Lösas lätt i caustik ammoniak. 



FliLSspatssjrad Cadmiwnoxid löses lättare 

 i en sur vätska än i rent vatten. Afsätter sig, 

 under vätskans afdunstning, i en hvit saltskorpa, 

 utan tecken till redig-a kristaller. Hänger en- 

 vist qvar vid kärlets insida. 



Flusspatssjrad Koboltoxid^ Nikeloxid och 

 Kopparoxid hafva alla tre så lika förhållanden, 

 med undantag af färgen, som hos den första 

 är rosenröd, hos den andra ljusgrön, och hos 

 den tredje ljusblå, att jag kan beskrifva dem. 

 gemensamt. Tillsätter man kolsyrad oxid till 

 flusspatssyra, så löses oxiden med fräsning aU 

 deles, men snart begynner ett tungt saitpulver 

 bildas, som ej upplöses. Fortfar man att till- 

 sätta kolsyrad oxid , så uppkommer väl fräsning 

 men det redan bildade saltet decomponeras, sär- 

 deles om värme tages till hjelp, och pulverfor- 

 migt basiskt salt uppkommer. Upphör man, in- 

 Jian detta begynner bilda sig, att tillsätta mer 

 oxid och afdunstar vätskan, så afsätter sig sal- 

 tet i en kristallinisk skorpa, hvars kristaller icke 

 blifva redigare, om också lösningen Öfverlemnas 

 åt frivillig afdunstning. Ber vid bortgår ett Öf- 

 verskott af syra> som höll saltet upplöst. Öf- 

 vergutes det anskjutna saltet med en ganska rin- 

 ga qvantitet vatten, och lemnas dermed länge 

 i beröring vid luftens vanliga temperatur, sä 

 bildar detta en mättad upplösning af saltet, hvars 

 »afdunstning ger samma kristaller. Öfverguter 

 man det åter nued mycket vatten och särdeles 

 ÄT. K. A. Handl iSaS, Si. IL 20 



