tiva fiusspat, som med svafvelsyra blef fullt ge- 

 nomskinlig;, fått 173.63 p, c. gips och beräknadiB 

 derefter syrans mättningscapacitet. Vid fle- 

 ra af de analyser på dubbelsaller af flusspats- 

 syra med kiseljord och andra baser, som längre 

 fram skola anföras, fann jag alltid en större 

 qvanlitet basis ån räkningen ger, och detta för- 

 anledde mig att å nyo återtaga denna under- 

 sökning. Jag hade ännu qvar samma stuff af 

 fiusspat från Derbyshire, af livilken jag tagit 

 ämnet för min iörra undersökning, och den gaf, 

 "vid de förnyade försök jag dera gjorde, så al- 

 deles lika resultat med de äldre, att jag ett 

 ögonblick ansåg detta resultat såsom ovedersäg- 

 ligt; men då jag hade anledning att söka flus- 

 spatssyrans beständiga följeslagare phosphorsyraa 

 i flusspaten, fann jag i det använda profvet en 

 half procent af dess vigt phosphorsyrad kalk 

 blandad med phosphorsyrad manganoxid ul. Den 

 utdrogs på det sätt att gipsen extraherades med 

 saltsyra, hvarefter den sura lösningen utfälldes 

 med ammoniak och den tillika fällda gipsen 

 borttogs genom tvättning, hvarvid de phosphor- 

 syrade salterne återstodo, igenkanlige af deras 

 förhållande för blåsröret. Det var således en- 

 dast 99.5 d. flusspatssyrad kalk i flusspaten och 

 endast 173.13 d. svafvelsyrad kalk i gipsen; 

 men detta bestämmande kunde ej vara pålitligt, 

 emedan ett ringa fel i de phosphorsyrad e sal- 

 ternes qvantitet kunde gÖra ett stort fel i sy- 

 rans mättningscapacitet. Jag beredde derföre 

 af denna rena fiusspat med distillerad svafvel- 

 syra, i en distillations apparat af platina, ren 

 fiusspatssyra , som upphemtades i distiileradt vat- 

 ten till dess att detta begynnte blifva rökande. 

 Till undvikande af en möjelig halt af kiseljord. 



