3l2 



togs den forsla fjerdcdelen af den Öfvcrdislillc- 

 rade syran, hvari kiseljorden skulle hefuma sig, 

 särskilt och användes ej till detta försök. En 

 så renad syra användes dessutom till beredning 

 af alla de fluater, dem jag redan beskrifvit. 

 Den mättades med kolsyrad kalk, dock så att en del 

 af syran blef fri i vätskan; hvarefter den på en 

 tratt af platina tvättades. I förutsättning att den 

 liunde ännu hålla en portion kiseljord,öfvergöts 

 åea med concentrerad saltsyra, lemnades med 

 denna en timma utan att uppvärmas, blandades 

 sedan med' vatten och tvättades så länge det ge- 

 nomgående vattnet höll ringaste spår af upplöst 

 ämne, hvartill en ganska lång tid fordrades. På 

 -detta sätt skulle äfven den sista portion kisel- 

 jord bortföras i form af dubbelsalt med flusspats- 

 ^yra och kalkjord. Såsom ett bevis på kiseljor- 

 dens frånvaro, anser jag då flusspatspulvret, ef- 

 ter glödgning, kan fugtas med ren flusspatssyra, utan 

 att minsta uppvärmning kännes, emedan den rin- 

 gaste kiselhalt uppväcker värme. Af den så be- 

 redda flusspatssyrade kalkjorden, rifven till fi- 

 naste pulver och länge digererad med concent- 

 rerad svafvelsyra, samt slutligen efter den öf- 

 verflödiga syrans förjagande, glödgad till dess 

 inga sura ångor mera derifrån utvecklas, erhöll 

 jag 1 74*9 > ij^y och 175.12 procent af flusspa- 

 tens vigt gips. Jag antager det medlersta af 

 dessa tal, nemligen 175, för att komma sannin- 

 gen närmast. Af alla de fluater jag försökt var 

 den flusspatssyrade kalken det enda, som jag 

 kunnat någorlunda fullkomligt befria från den 

 sista portionen kiseljord. Efter det anförda för- 

 söket består detta salt af 



Flusspatssyra 27.3225 100 



Kalkjord 72.6775 u66 



