3 19 



enas med ännu andra haser, särdeles metalioxi- 

 der, till egna dubJielsaller. Jag har i detta hän- 

 seende försökt dem med jern, koppar, nickel, 

 Jioholt, mangan och zinkoxiderna. Dessa dub^ 

 belsalter äro i allmänhet tröglösta i vatten och 

 anskjuta i korniga kristaller, hvilka af de färga- 

 de metalloxidernas salter äro så föga färgade 

 att de stundom, sedda i ringa mängd, sjnas 

 färglösa. Äfven med flusspatssyrad platinaoxid 

 förena sig de flusspatssyrade alkalierna till dub- 

 belsalter af en mörkare färg än det enkla pla- 

 tinasaltets. De anskjuta trögt, först sedan lös- 

 ningen är starkt concentrerad, gifva mörkbruna 

 kristaller och lösas icke i spiritus. Flusspatssy- 

 rad uranoxid ger med största begärlighet dub- 

 Lelsalter med andra fluater. De äro merendels 

 lösliga. De med flusspatssyrade alkalier anskjuta 

 i kristaller af en gul färg. ÄiVenså ger flus- 

 spatssyrad antimonoxid dubbelsal ter, tröglÖsta- 

 re än de med uranoxiden, men likväl lösliga i 

 vatten och kristalliserande. Dessa serier af dub- 

 helsalter har jag ej vidare fullföljt, än som var 

 nödigt för att Öfvertyga mig om deras tillvarel- 

 se och jag skal, för att ej trötta Läsaren med 

 ändlösa detaljer, icke omtala något af dessa in 

 specie. De olikheter, som på några ställen träf- 

 fas emellan de beskrifningar jag gifvit af åtskil- 

 liga flusspatssyrade salter och dem man finner 

 i Thenards och GayLussac's förträffliga arbete 

 öfver denna syra, härröra för det mesta deri- 

 från att desse chemister betjent sig af dubbel 

 decomposition till några fluaters frambringande, 

 livarvid de erhfiUit ett dubbelsalt i stället för 

 det enkla saltet. 



