321 



ftJngar med saltbaser har hittills varit obekant; 

 Jag skall i det följande visa, att flusspatssjran 

 iped de flesta electronegati va oxider förhåller sii^ 

 på samma satt som med dessa och ger föreiiin* 

 gar, till sin princip analoga, ehuru till sina 

 egenskaper skiljagtiga* 



A. Flusspatssjfad kise/jordjy kiselhahig Jlus^ 

 spatssjruj öcli dess föreningar med saltbaser ^ 



Denna kropp har länge varit känd ehuru 

 "vi hafva GayLussac och iHÉKARD att tacka för 

 kännedomen deraf såsom en egen förening* Dell 

 omständigheten att man funnit kiseljord och 

 ilusspatssj^ra gemensamt inga i några föreningar 

 föranledde att anse den såsom en dubLel^syra, 

 hvilken kunde med baser förenas, bildande hvad 

 jag förslagsvis kallat fluosilicater* Detta är lik- 

 väl origtigt, på sätt jag kommer att visa, Den- 

 na kropp är icke att anse såsom annat an flus« 

 spatssyrad kiseljord, och den kan icke utali fö- 

 regången sönderdehiing, livar vid eii del af dess 

 kiseljord afskiljes och ersattes af någon aimail 

 basis, denne må nu för ofrigt vara ett alkali^ 

 en jord, en metalloxid eller endast Vatten, för- 

 ena sig med några andra kroppar än tieutrala 

 flusspatssyrade salter. J ag har fÖrsÖkt att i den- 

 na gaz, sätta kolsjradt kali och natron, rifvefc 

 till fint pulver; den absorberas deraf icke met ätt 

 hvad den i saltet möjligen befintliga fuktighet 

 kan förorsaka, och det, efter flera dagars berö- 

 ring med gasen, uttagna saltet ^finnes vid tipp» 

 lösning hafva upptagit endast spår af deli Sura 

 gasen. På samma sätt förhåller det sig med reri 

 kalkjord och med bicarboiiat af kali, af hvilket 

 sistnämndas kristallvatten jag dock hade väntat 



K. V. A. Hand t. i8a3, St. II 21 



