322 



en meJverknn till föreningen. Deremot, då ett 

 iifven vattenfrilt och fint pulveri.seradt flusspats- 

 syradt salt med alkali, jord eller nietalloxid till 

 basis införes, absorberas gasen med lätthet och 

 om några timmar har det flusspatssjTade saltet 

 dermed miittaclt sig. Deniia omständighet 

 bevisar, att de tillkomna qvantiteterna af 

 flusspatssyra och kiseljord icke behöft upptaga 

 någon ny qvantitet basis. Redan detta enkla 

 factum visar således att de så kallade fluosilica- 

 terna , i sfället att vara föreningar af ett fluat med 

 ett silicat, såsom, man väl kunnat förmoda, äro 

 föreningar af flusspatssjrad kiseljord med andra 

 basers fluater. Men innan jag kommer till det 

 närmare utredandet af dessa interessanta före- 

 ningar, skall jag först omtala den gasformiga 

 flusspatssyrade kiseljorden för sig sjelf och dess 

 förhållande till vatten, dess sammansättning m.m, 



Flusspatssyrade kiseljordens qvantitativa 

 sammansättning. I de äldre försök jag anställt 

 till utrönande häraf •^'), hade jag funnit att 

 100 d. flusspatssyra förenas med omkring t4o 

 d. kiseljord, eller rp d. mindre än J. Davy för- 

 ut funnit. Men kiseljordens löslighet i vatten, 

 som hindrar dess afskiljande från flusspatssjran 

 med all precision, hindrade att åt denna ana- 

 lys gifva den säkerhet jag önskat. 



Då den voluminösa kiseljordens löslighet i 

 vatten gör tvättningen så långsam och fordrar 

 inycket vatten, så blir det nästan omöjligt att 

 göra denna analys med någorlunda precision, 

 om kiseljorden i detta lösliga tillstånd af- 

 ^kiijes» Jag måste derföre välja andra utvägar. 



*) Afli. i Fysik , Kemi och Miner» V. 5oo. 



