3a5 



sAsom vi liingfe ne,d slok finna, så är det likväl 

 tillräcUigt noggrant för alt bevisa' att i denna 

 förening, flusspatssyrans atom vigt liar samma 

 förhållande tilt kisé] jordens, som i alla neu- 

 tralv filta ter. . - . ' ' ; r 



Nu är åter frågan : Kur il mycket kiseljord 

 har vattnet afskiljt från flusspatssjran ? Ett 

 ibland ändamålen med detta försök var att be- 

 stämma denna punkt. Af de 5.554 gr. kiseljord 

 'som erliållits, hade 1.263 gr. blifvit afskiljde af 

 vatten, hvilket är något mindre än J af hela 

 kiselhalten; detta öfverensstämmer med J. Dayy^s 

 försök ; men detta resultat är härvid i så måtto 

 origtigt, som under den afskiljda kiseljordens 

 tvättning en del af jorden upplöses af vattnet 

 och ju längre tvättningen fortsattes, ju mindre af 

 kiséljorden blir qvar, hvaiTöre och det genomgåen- 

 de vattnet fortfar oupphörligt att efter afdunstning 

 lemna en betydlig fläck af kiseljord. För att 

 sbledes bedöma hv^ad den flusspatssyrade kisél- 

 jorden blir genom vattnets åtkomst, måste man , 

 sedan proportionerna af gasens beståndsdelar är o 

 kända, undersöka de relativa förhållanden, hvari 

 syran och jorden befinna sig, i den liqvida de- 

 len af ett med kiselhaltig flusspatssyregaz, så 

 nära som möjligt, mättadt vatten, hvilket man 

 låter afrinna från kiséljorden. Om detta mät-r 

 tas med en upplösning af kolsyradt kali, med 

 den försigtighet att vätskan icke får öfverskott 

 på alkali eller syra, och, sedan fällningen* äi* 

 frånsilad, den syrliga lösningeii afdunstasj så 

 återstår endast en ganska ringa qvantitet af sam- 

 ma förening som fällt sig, och som nu bildar 

 små åtskiljda kristaller på kärlets botten. Om 

 man åter anställer samma försök med den sva- 

 gare syra, som fås under kiseljordens tvättning, 



