331 



Il varefter föga åf vätskan ålersCöd, Det falldå 

 uttvättades väl med vatten, upplöstes i salpeter? 

 syra, afröktes till torrhet, löstes åter i vatteil 

 "jiied litet salpetersyra, hvarvid kiseljbrd åter- 

 stod, som efter glödghing vägde 3r.6 d. 

 ,- c. Den alkaliska silade vätskan afröktes i 

 livarunder flusspatssyradt' xiatröii anskot, och d.^ 

 ^ndast en ringa, qvantitet af, vätska återstod , 

 inättades det aeri befintliga kolsyrade ndtröii med 

 ättiksyra, h varpå alkohol tillsattes, och det olö- 

 sta saltet tvättades väl rtiéd alkohol, torrkades 

 och glödgades. Dervid erhölls 1 34 d. flusspats- 

 syradt natron. Vi hafva förut sett att saltet 

 innehåller 3:2.844 d, natron, svarande emot 44-2 

 d. neutralt flusspatssyradt natron, men 44-^ ^ 

 3 == 1 32. 6, således finner man häraf att basen 

 varit förenad med 3 gånger så mycket flusspats- 

 syi^a , som fordrats för att jemnt neutralisera den. 

 Jemföra vi kiseljordens qvantitet med natronetst, 

 så finna vi att kiseljordens syre är nära dub- 

 belt natronets, men dertill fordrades att kisel- 

 jorden skulle hafva utgjort 33.3 r i stället för 

 3 1.6. Vi skola längre ned finna att detta här- 

 rörer dels deraf att kiseljordens a tom vigt är rin- 

 gare än vi antagit den, och till någon del äfvén 

 deraf att det är aldeles omöjligt att fullkomligt 

 qfskilja kiseljorden, hvarföre också det erhållna 

 flusspatssyrade natronets vigt utfallit litet för 



a) 100 å/ Jlusspatssjrad kiseZ-bar/tj ttpp^ 

 hettade till förjagande af dl fugtighet, utsattes, 

 i en destillations-apparat af platina, fÖr en hö- 

 gre temperatur , livarvid kiselhaltig fliisspatssy- 

 regas utvecklades. Pörsökét omgjordes i en de- 

 stillations-apparat af glas, hvarvid erhölls etk 

 ringa spår af det förr omtalade sublimatet, soni 



