^9 



ilseljord , som glödgad vägde 22. 11 p. c. Vät- 

 skan mättades med ättiksyra, lemiKides i 24 tim- 

 mar i ett öppet kärl till kol-syrans a fel unstii in g, för- 

 sattes med cuust. ammoniak och fälldes 1 tillslutet 

 kärl med saltsyrad kalk, livar vid erhölls flusspats- 

 syrad kalk, som glödgad vägde -jS p, c. Den var så- 

 ledes sammansatt af neutral flusspatssyrad kalk 

 och kiseljord i det förhållande, som fordras, för att 

 med flusspatssyran bilda den liqvida kisselhaltiga 

 flusspatssj^ran. Om kiseljorden här var bunden 

 af en chemisk frändskap, är svårt att säga; de 

 neutrala flusspatssyrade alkaliernes förmåga att 

 i smältning upplösa kiseljord utan att sönderde- 

 las, synes tala för en sådan frändskap. 



En annan del af samma lösning i saltsyra 

 försattes med saltsvrad kalk och iälldes sedan 

 med canstik ammoniak; fällningen, behandlad 

 på nyss anförda sätt, gaf i 5o p. c. svafvelsyrad 

 kalk, svarande emot 62. 25 p. c. kalkjord, ig 

 p. c. kiseljord, samt 65. 6^ p. c. flusspatssyrad 

 kalk, svarande emot 18. 04 flusspatssyra. Af- 

 drager man här den flusspatssyrade kalken, så 

 återstår en förening af kiseljord och kcdkjord , 

 hvari den fÖrra håller 2 gånger den sednares 

 syre, och det hela, som troligen snarare är en 

 chemisk förening, ett verkligt fluosilicat, än en 

 blott blandning, är sammansatt af en atom kalk- 

 bisilicat och 3 at. flusspatssyrad kalkjord. Det är 

 just samma förening, som erhålles, då apophyl- 

 lit , upplöst i kall salpetersyra eller saltsyra, 

 fälles med caustik ammoniak , och som flere 

 chemister tagit för att vara lerjord. Upplöses 

 mineralet i värme, så förflyger kiselhaltig flus- 

 patssyra och denna fällning erhålles icke, om 

 den sura lösningen varit afdunstad till torrhet. 



