id 
att de aldrig på hvarandra kunna glida, samt 
att följagtligen de reciproca homologa ytorna 
| P.M,P.N&Q.M,Q.N 
P/'M,P.N&Q.M,Q'N 
; IXc. SAR 
alltid skola tangera och således rulla på hvar- 
andra. : ; 
Men om dessa tvenne ytor äro så beskaffa- 
de, att de af deras böjningsliniers medelpunkter 
formerade yt-afdelningar (nappes) äro sins emel- 
lan oberoende, då skall, allt eftersom de reci- 
proqua homologa ytorna P.M,PN—Q.M,Q.N 
tangera hvarandra eller icke, rullning eller glid- 
ning äga rum emellan de gifna ytorna M,NV. 
Vi hafva ytan M gilven; y,y ,y'&c. äro 
dess största eller minsta böjningslinier och des- 
sa linier äro hvarandra oändligen nära; «;(3,0,&c. 
äro de minsta eller största böjningslinierna och 
belägna till ändliga eller oändligt små afstånd 
från hvarandra. ; 
Jag kallar de curver R,R',R'&c. som gå 
genom liniernas ,y ,y"', &c. böjnings centra, och 
dem r,r',r &c. som gå gerom liniernas a, 3,3, &c. 
Den yta som formeras af RER... må he- 
ta CR, och den af rr'r”... bildade, må kallas 
Cr. Dessa tvenne afdelningar (nappes) skola an- 
tingen tillhöra en och samma yta, eller bilda 
tvenne af hvarandra oberoende ytor. Låtom oss 
undersöka hvad som inträffar 1 första händelsen. 
Efter de tvenne ytorna CR och Cr äro be- 
roende af hvarandra; så kan man icke förändra 
formen på CR utan att tillika förändra den på 
Cr. Derföre, om jag tager en ny yta NV så be- 
skaffad; att den har samma  böjningslinier 
Y,y sy &c. som M, och hvilka jag för mera tyd- 
lighet skull betecknar med y,yD,y 2), &c.,så 
