28 
bar jag en yta CR, såsom varande den afdel- 
ning, som mnehåller de mot y,y (1), y (2) &c. sva- 
rande böjnings centra, och hvilken är formerad 
af samma curver R,R',R'&c. som voro belägna 
på CR. Men den inbördes lag dessa curver 
R,R',R”'&c. följa på CR, är icke densamma, 
som de följde på CR. Ytan Cr måste låta 
härleda sig från C',R emedan den eqvation, som 
ger CR, på samma gång äfven ger Cr. | 
Låtom oss undersöka hvilket geometriskt 
vilkor curverna &« och &'; 3 samt 3',3 och $',&c,. 
Chvilka respective tillhöra ytorna M och IV) bö- 
ra uppfylla innan något beroende emellan CR 
och Cr,samt emellan CR och Cr, kan äga rum. 
Jag antager, att af curverna y och y', den 
förra går genom p, (Fig. 5.) och den sednare 
genom p'; vidare, att op är vinkelrät mot det 
plan, som tangerar ytan M uti p; följagteligen 
komma böjnings radierna ph och pr att infalla på 
op. Antagas punkterna p och p' att vara hvar- 
andra oändligt nära, så skola normalerna op och 
op ,skära hvarandra i en punkt o, som måste 
vara böjnings-centrum för curvan a, som anta- 
ges gå genom p och p'. Jag beskrifver böjnings- 
cirkeln cpp'c och kallar den, oc. Till y och 
y drager jag två tangenter, den ena i punkten 
p och den andra i punkten p'; dessa tvenne tan- 
genter gp och gp' skära hvarandra i 9. Vida- 
re efter ytan ÄV tangerar M uti y, så skall äf 
ven denna yta hafva sitt böjnings centrum för 
den med & homologa &«', beläget på op, t. ex. 
uti o'; circulus osculator blir cpc, och jag kal- 
lar den, o'c. Curvan y0) belägen på JV, måste 
skära osculerande cirkein o'c' uti en punkt p”, 
som är oändligt nära p; jag drager vidare en 
