| | 
: | 29 
tangent till y” uti p”; låt den vara gp”, som 
måste skära pg uti g”. 
Men efter jag construerat JV sålunda, att 
ytan C'R består af samma  curver som CR, och 
efter emellan C'r och C'R existerar en dylik re- 
lation som emellan Cr och CR, så måste äfven 
emellan &« och x',&c. en relation äga rum; eller 
med andra ord, de osculerande cirklarna oe ,oc” 
måste vara beroende af hvarandra; men det är 
tydligt, att detta beroende ej kan vara annat än, 
att de Coner som formeras af de osculerande 
cirklarna och tangenterna till y och y' uti punk« 
terna p,p', och af tangenterna till y och (7 uti 
punkterna p'p”, rulla på hvarandra; d. ä., att 
de hafva samma topp, eller som är detsamma . 
att 9 och 2 sammanfalla. Då deremot icke 
emellan Cr och CR, samt följagtligen icke heller ' 
emellan C'r och C'R något beroende äger rum, 
så kunna dessa punkterna 49 och 4" antingen, 
sammanfalla eller icke. Man kan derföre anse 
den punkten, der tangenterna till de på M be- 
 lägna'y och y' och på NV belägna Y och gy, 
skära hvarandra, som rotations centrum för den 
oändligt lilia bågen af &« emellan + och y', samt 
för den oändligt lilla bågen af x' emellan och 
y). Men denna punkt tillhör rebroussements- 
linien till den uibredliga yta, hvars directrix är 
&.&c. Således kan man sluta, att ytans, M re- 
ciproqua ytor P.M och Q.M innehålla denna 
ytas rotationscentra; den förra P.M relatift till 
curverna &,;3,3, &c. och den: sednare relatift till 
curverna y,y',y”, &c. Då man vidare påminner 
sig, att P.M och Q.M äfven hafva sina recipro- 
qua ytor, kan man i allmänhet sluta, att i den 
åt båda håll obegränsade serien 
