34 | 
punkt på samma yta, dertill draga en mormal 
som skär den förra normalen , om icke den se- 
nare punkten ligger i de rectangulära directio- 
nerna af ytans böjningslinier. | må 
Af samma skäl som vi kallat ytorna P och 
Q reeiproqua af M, och genom denna yta conju- 
gater, skola vi äfven kalla Z och Y obliquaire- 
ciproqua ytor af M, och derigenom conjugater. 
Vi böra äfven kalla P och Q rectangulära 
recipropua ytor, så väl i anledning af deras 
märkvärdiga egenskap, att deras tangerande pla- 
ner äro: Normalplaner till M/, och tvert om, som 
ock', för att skilja dem från de motsvarande Z 
och Y: ; 
På samma sätt som P var den yta, som 
innehöll centra för den rectangulära rotationen 
af MM, relatift till den ena serien af böjningslinier, 
och 'Q, relatift till den andra, säga vi äfven, att 
Z är den yta, som innehåller centra för den : 
obliqua "rotationen af JM, relatift till curverna 
bE.E&c.; att M är den yta, som innehåller 
centra för "den obliqua rotation af Z, relatift till 
curverna ny, ,4',&c.; att VY är den yta, som in- 
nehåller centra för den obliqua rotation af M 
relatift till: curverna' u;pM,u”,&c.; och att Min- 
nehåller centra för den obliqua rotation af F- 
relatift till g,g',g”,&e; | 
Men ytorna Z och Y skola vidare hafva 
samband med andra ytor Z',Y', svarande mot 
P' och Q', hvilka berovaf P och Q;ty vi kunna 
operera på Z och XY liksom vi gjort på P och Q. 
0 Vi finna derföres att, om på en yta M upp- 
ritas en serie af curver &2,E”, &c. Iikgiltigt af 
hvilken: géneration; allenast alla följa samma lag, 
ma ' får en yta Z formerad af de ofullkomliga 
involutornas £,£',8”, &e. evolutor,-ochen yta F 
” 
