33 
formerad af evolutornas 22,8”, &c, ofullkomliga 
involutor ; vidare, att man på denna yta M kan 
upprita curver uwpu',u”,&c. hvilka skola vara con-, 
jugater till 8,22”, &c. d. ä.så beskaffade, att deras 
ofullkomiliga involutor skola vara belägna på ytan 
Z, 'och ått deras evolutor, hvartill de äro ofull- 
komliga involutor, skola ligga på Y. Afvenså 
synes, att Z skall hafva en yta Z”, som är dess 
öbligua Sreciproqua yta och som innehåller centra 
för dess-obliqua rotation, relatift till curverna 
0,00” &c. liksom A/, relatift till 4 94',8c.; och 
på samnia sätt, att Y hår Y','som uppfyller sam- 
må vilkor; samt att man kän formera följande, 
åt begge håll obegränsade serie? Årpvögg 
"ARR &c ENA VARA M, KR VI &c. å 
= "Och din vi nu betragta ytan JV såsom tan- 
gerande” M”uti: en böjningslinie, och man före- 
ställer sig: NV "rulla på M, så skola curverna 
EEE. & pp, pr &c lemna spår efter sig på 
V'och beskrifva curverna h,h,h”, &c, j]', J”, &c. 
hvilka äfven" respective skola rulla på hvaran- ' 
dra, efter M och NV rulla; meni hvarje berö- 
rings-punkt” skola de hafva gemensamma tan- 
genter, ty ytan JV skall hafva obliqua reciproqua 
'ytör ; "som ”jag vill kalla G och AH, af bvilka G 
är homöolog med Z, och H med Y; och dessa 
ytör skolå nödvändigt rulla på hvarandra. Ef 
ter Z och G rulla på hvarandra, skola de hafva 
gemensamma böjningslinier och rulla uti de mot- 
satta ”böjningsliniern:;  följagtligen skall man 
kunna bestämma den yta, som innehåller centra 
för deras rectangulära rotation. ; 
» Man'ser således, att på M och N stödjer 
Sig 'eh oändlighet af ytor, sinsemellan beroende 
Hf åtskilliga relationer, som jag här ofvan an- 
fört. Man kan äfven sluta af det föregående, 
