Å 
äl ko 
i en passande apparat för en ström af syrgas3 . 
så snart luften i kärlet ansågs vara af syrgasen 
"utjagad, upphettades det bruna ämnet medelst 
en spritlampa. Det tog snart eld och brann 
"en stund med liflighet, hvarvid en blekt blå låge 
syntes på dess yta; den öfverskjutande Syr= 
gasen jemte den af förbränningen bildade gas 
sen inleddes i baryt-vatten, som deraf grum- 
'Tades starkt. Den brända massan hade skrum- 
pnat mycket tillsamman; men hade nästan same 
ma färg som förut. Den hade vunnit knappt en 
half procent i vigt. Dessa stora besynnerlig- 
heter, att brinna starkt och icke ändras i vigt 
"eller utseende, syntes i början .inveckla detta 
"ämnes undersökning. Den fällning som erhölls 
i barytvattnet, uppsamlades och öfvergjöts med 
"utspädd saltsyra, hvaraf den löstes med fräsning 
"och utan lemning. Det var således kolsyrad 
"bharyt, och icke flusspatssyrad kiselbaryt, eme= 
«dan den sistnämde är olöslig i saltsyra. Hvar 
ken i glaskulan der förbränningen skedde, eller . 
å afledningsröret, kunde minsta spår efter angrip» 
ning af flusspatssyra eller efter kiseljords afsätt- 
ning röjas; det var således klart att flusspats- 
"syra icke hörer till producterna af det bruna 
ämnets förbränning, och att den flusspatssyra, 
som i THÉnArps och Gar Lussacs försök, äfven 
som i mitt första, viste sig, härrörde dervaf att 
"det bruna ämnet hållit flusspatssyradt kiselka- 
'1i, som af förbränningshettan sönderdelat sig 
' "och afgifvit kiselhaltig flusspatssyregas. MHärige- 
k 
; 
nom var således förhoppningen förlorad, att på 
"tlenna väg, komma till kännedom om fepspata 
är Nha verkliga sammansättning; men resultatet 
"blef" icke :derföre mindre interessant, ty, det 
KSV, A Handl. s824, Sv I. 
S- 
