- 
bränning utdrager flusspatssyra intet flisspatssys:' 
radt kiselkali;: men den: kan möjligen härröra af 
en portion väte hvarmed : silicium är. förenadt; 
emedan då silicium brännes i syrgas, äfven 
efter : föregången upphettning i vätgas eller i 
vacuum, bildas allud tillika en portion vat- 
ten; men som, 'relatift till kiseljordens: stora 
mättningscapacitet, är ganska ringa: Det silicium, 
som fås, då den genom: kalium : reducerade bru- 
na massan kastas i vatten är således ett hydrure, 
eller; vätbundet silicrum ;' det reducerade är si=- 
liciumbundet kalium, som af vattnet sönder« 
delas, kalium syrsättes till kali, -som löses af 
vattnet; större delen af vätet bortgår i gasform 
och en mindre del deraf förenas i stället för 
kalium med 'siliecium. Om det vätbundna ShkOre ; 
inlägges 1 en' öppen platinadegel, och långsamt 
upphettas ända till börjande glödgning och sedan 
med pålagdt lock upphettas till full hvitglöd- 
gning, så förlorar silicium sin brännbarhet, och 
-ger sedan, efter behandling med 'flusspatssyra, 
som nu mera ej upplöser det, rent silicium, 
utan den stora forlust deraf, som uppkommer 
då det får antända sig." Upphettas det vätbund- 
na silicium mycket hastigt till glödgning, så tän- 
der det sig, emedan vätet ej kan vid en "lägre 
temperatur. förbrännas utan att tända silicium; 
och om degeln är från början väl betäckt så 
tänder sig silicium med spår af låge då locket 
under glödgningen aftages. Att silicium vid dessa 
tillfällen icke fullt förbrinner, beror ej på bild- 
ningen af en lägre oxidationsgrad, utan deraf att 
den nybildade kiseljorden hindrar syrets åtkomst. - 
Det undergår, genom åverkan af en högre tem- 
peratur, utom vätets: frånskiljande, ännu en an- 
nan förändring: det förlorar sin löslighet i flus= 
