| / 
59 
frändskap dertill är känd af Boussienaurt's förs 
sök; men man kan glödga silicium i platinadeg- 
lar, så mycket och länge man behagar. Försö- 
ker man åter alt; medelst kalium reducera 'si- 
licium i en platinadegel, och kalium på något 
ställe kommer att röra platinan, så siliciumbin- 
des platinan djupt på detta ställe. Koppar, 
silfver, bly, och tenn har jag för blåsröret sam- 
mansmält med silicium, Metallerne förändras 
deraf icke till utseende eller smidighet, men 
lemna då de med syror behandlas, en ringa por- 
tion kiseljord olöst; kopparen lemnade ett ske- 
lett af metallens form. Det är härvid anmärk- 
— ningsvärdt, att silicium ensamt icke angripes af 
syror, men, då det är förenadt med metallerna, 
oxideras vid dessas upplösning. Vi hafva lik- 
väl sådana exempel förut, rhodium t. ex. an- 
gripes för sig sjelf icke af kungsvatten, men 
upplöses deraf om den förut sammansmältes 
med vissa metaller. "Afven titan, den närmaste 
slägtingen till silicium, är i metalliskt tillstånd 
olöslig i syrorna, (med undantag af en bland- 
ning af flusspatssyra cch salpeterssyra) men 
"syrsättes och upplöses, då den är med andra 
metaller förenad. Silicium förenas med kalium 
vid en upphögd temperatur, "men utan synligt 
eldphenomen, Det ger tvenne föreningar; den 
ena med mera kalium, är mörkt gråbrun, och 
upplöses helt och hållet i vatten. Den andra 
med mindre kalium , fås dels vid den förut om- 
talade reductionen, dels då den föregående ut- 
sättes för en mycket hög temperatur, som lik= 
väl öfvergår den,shvarvid vanligt glas mjuknar. 
Det är för öfrigt troligt, att silicium kan gilva 
föreningar med metallerna, svarande emot de 
proportioner hvari de befinna sig i silicaterna. 
