Fy on AE 
ög 
kadt i lufttomt rum, med kolsyradt natroi, bes 
håndlade massan med saltsyra, afrökte till törr= 
het och upphettade massan starkt. Den löstes 
nu i vatten och lemnade en af kol grå kiseljord, 
som fullt uttvättad vägdes och glödgad blef snös 
hvil och vägde 203. 75 d. Den erhållna lös= 
ningen och tvättvattnet afdunstades ännn en gång 
till torrhet och sältmassah upphettades till glödg- 
ning. Vid ny upplösning lemnade den ännu 
litet, kiseljord olöst, hvilken, efter tillsats af nås 
gra droppar ammoniak, om några timmar, tog 
en i brungult fallande färg. Den vägde efter 
glödgning 1.5 d. hade förlorat den mörkare färs 
gen, men var ej snöhvit. Med soda på platina= 
bläck gaf den ett svagt, men tydligt spår af 
mangan. 100 d. silicium hade således upptagit 
105.25 d. syre och gifvit 205,25 d. kiseljord. 
Försöket omgjordes ännu en gång med en por= 
tion silicium', öfver hvilket flusspatssyra hade 
fått intorrka, för att vara säker att.all kiseljord 
blifvit afskiljd. ioo d. deraf, vägde efter föres: 
gången glödgning i öppen luft, gåfvo på redan” 
anförda sätt 207 d. kiseljord, och efter den 
upplösta saltmassans åter afrökning, glödgning 
'och saltets upplösning, återstod ännu 1 d. kisel= 
jord, tillsamman 208-d Ae 
Efter dessa båda försök består kiseljorden af 
| | 1:sta förs. 2:dra förs. 
Silicium >. > > 48.72 48.08. 
Syre usa ev RAG 51.92. 
. Båda hafva således gifvit en större syrehalt 
'&n den som hittills varit antagen, i anledning 
af mina försök öfver kiseljordens förmåga att 
mätta såltbaser, som gifvit den till blott: 50.3. 
Åter- 
