76 
Tussac och THÉnARD, samt sedermera ulförligt af 
J. Davy blifvit studerade, höra icke till denna 
serie. Jag går dem derföre här förbi, med erinran 
att THtÉnArRpD och Gav Lussac funnit alt det af dem 
kända ammeoniaksaltet, utsatt för vatten och se- 
dan sublimeradt, lemnade boraxsyra, hvarige- 
nom de hestämde beskaffenheten af denna Sy- 
ras sammansättning "). Vid detta tillfälle öf- 
vergick detta salt från ett verkligt fluoborat till 
flusspatssyrad bor-ammoniak, på lika grund som 
vi redan sett det samma vid fluosilicatet. 
| Fliusspatssyrad bor-barrt erhålles heqvä= 
mäst på det sätt att i utspädd fluoborsyra upp= 
löses kolsyrad baryt i små: portioner, så - länge 
den upptlages utan lemning. Tillsättes kolsyrad 
baryt deröfver, så sönderdelas, genom syrornas 
mättning, det redan bildade saltet och ett svår- 
Jöst fluoborat fälles. Afdunstas lösningen, så 
anskjuter stundom litet horaxsyra, om vätskan 
innehållit den i öfverskott, och först vid stad- 
ga af tunn syrup fås barytsaltet anskjutet, Ge- 
nom afkylning anskjuter det ilånga nålar, under 
frivillig afdunstning deremot antager det formen 
af platta, rätvinkliga, 4-sidiga prismer, 1 hvilka 
ej sällan samma trappformiga urgröpning visar 
sig, på en af de bredare sidorna, som på kok- 
saltskristallerna. Saltet reagerar för syra, men :' 
smakar icke surt, utan bikt barytsalter i allmänhet. 
Vid + 40 förlorar det kristallvatten och vittrar på 
ytan. Deliquescerar i fugtig luft. Löses åter utan 
grumling i vatten. :Sönderdelas af alkohol, som 
upplöser ett surt salt och lemnar olöst ett pulver- 
formigt, hvars sammansättning jag ej undersökt. 
Sönderdelas i bränning , ger först liquid och sedan 
") Recherches Physico-chimiques IL 43 
