89 
timmar i beröring med kristalliserad boraxsyra, 
för att befria den från flusspatssyrad -kiseljord, 
samt sedan ytterligare i beröring med blysuper- 
oxid, för alt afskilja svafvelsyrlighetsgas. I den- 
na gas upphettades, på lika sätt som i flusspats- 
syrad kiseljord, kalium. : Det svartnade först 
och betäckte sig med en tjock skorpa, som slut- 
ligen sprack, hvarvid metallen tände sig och 
brann med rödaglig låge. - Brända; massan, be- 
handlad med vatten, utvecklade något litet vät- 
gas, och var ganska svår att uttvätta. - Det på 
detta sätt erhållna boron torrkades genom upp- 
hettning till börjande glödgning i lufttomt rum, 
hvarefter 5 centigrammer deraf upplöstes i sal- 
petersyra.  Dervid återstodo 2 centigrammer si- 
licium olöst. . Lösningen hade en gul färg, som 
ej genom ny tillsats af salpetersyra och förnyad 
.kokning kunde förstöras. - Afdunstad och upp- 
hettad tills boraxsyran smälte utan att pösa, 
vägde massan 5 centigr,, efter hvilket försök 
boraxsyrans halt af syre skulle vara endast 
40 Pp. C. — ; 
oc Då det på detta sätt erhållna boron var 
så orent, beredde jag annat af smält och pul- 
.veriserad boraxsyra; som i en liten väl betäckt 
- jerndegel; ställd i en degel af platina, reduce- 
rades medelst kalium 1 glödgningshetta. - Boron 
var äfven denna gången svår att uttvätta, och: 
dertill kom nu den omständighet, att, 1 mån 
"som saltet blef afskiljdt, blandade sig boron med 
vattnet och geck igenom filtrum , samt slutligen» 
ju renare massan blef från salt ju mer boron 
upptogs af vattnet, så att slutligen en klar gul 
vätska geck igenom papperet. Till förekomman= 
de af denna upplösning, tvattade jag boron först 
med en upplösning af salmiak och sedan med 
