118 
1eke eller böra alldeles åsidosättas och kunna an-' 
ses uppvägande den annars visserligen icke ringa 
beqvämligheten 1 den andra classifications-me- 
thoden, att t. ex. alla svafyvelbundna metaller äfven 
som alla silicater der stå tillsamman. «De svå- 
righeter som skulle uppkomma genom isomor- 
pha kroppars utvexling émot hvarandra voro då 
ej anade, Vid betraktande af de förändringar, 
som, genom detta nu mera bekräftade förhål- 
lande, uppkomma i den systematiska uppställ- 
ningen, faller det genast i ögonen att, på den 
sidan der de isomorpha utvexlingarna oftast fö- 
rekomma, blir classification, om just icke omöjlig , 
dock betydligt svårare. Af MirtscHEriicns för- 
träffliga arbeten är det bekant att electronegati- 
va kroppar lika väl kunna utvexla hvarandra, 
med bibehållande af kristallformen, som elec- 
tropositiva; men i de föreningar, som träffas i 
mineralriket ske emellan de vanligast förekom- 
mande electropositiva kroppar ganska täta ut- 
vexlingar, under det att hlbnd de electronegå= 
tiva inga sådana äro hittills ådagalagde för an= 
dra än phospborsyran och arseniksyran, som 
. mera sällan förekomma. Förefölle åter någon 
med svaflet eller kiseljorden isomorph electro- 
negativ kropp oftare i minéralriket, så skulle: 
celassifieringen efter båda sätten framte, samma . 
svårigheter. Det är deraf klart att de svårig- 
heter, som uppkomma genom isomorpha utvex- 
lingar i mineralriket blifva vida mindre då krop- 
parne ordnas efter den elecironegativa bestånds- 
delen, Likväl då man på dessa vill inpassa de 
genom isomorphism hos baserna föränderliga 
föreningarna, så möter man der, i anseende till 
den ordning, hvari de böra sig emellan ställas, 
samma slags svårigheter, som vid ordnandet ef- 
