119 
ter den electropositivaste beståndsdelen, men 
dessa svårigheter blifva nu af mindre vigt. Jag 
har dessutom i mitt äldre försök visat "), ej al- 
lenast att en sådan uppställning efter den elec- 
tronegativa beståndsdelen. har ganska många be- 
qvämligheter, utan också att, då alla syrsatta för- 
eningar uppföras på syret, så blir, i uppställ- 
ningen efter den electronegativa principen, mi- 
neralogiens första, rent oorganiska class, delad 
i tvenne underafdelningar, hvaraf den förra in- 
”nefattar de icke oxiderade och den sednare de: 
oxiderade mineralierna: 
I alla äldre systemer, Werners och Hauyvs 
inberäknade, har man sökt behålla den fördel, 
som följer af classeringen efter den electropo- 
sitiva beståndsdelen, att nemligen hvar och en 
af de egentligen så kallade metallerna, utgör 
sin särskildta famille, på hvilken alla dess före- 
ningar äro uppställde. Detta går i ordnandet 
efter den electronegativa beståndsdelen förloradt. 
Mången Mineralog skall kanske ogerna uppsöka 
jernet, kopparen, silfret spridde på flera andra 
familler. Jag bör för dessa visa huru ordnan- 
det efter den electropositiva beståndsdelen möj- 
ligen kan stå tillsamman med isomorpha ut- 
vexlingar. Liksom hvar och en basis har sitt 
sulfat, carbonat, silicat och liksom hvart och ett 
alkali har sin alun, så kan, af lika skäl och li- 
ka censequent, på flera baser förefalla förenings- 
arten granat, turmalin, pyroxen, i hvilket fall 
orden alun, granat, tlurmalin &c. icke mera äro 
namnen på mineralogiska species, utan hvad 
som också är riktigast, endast på föreningssätt; 
men genom utvexlingen i obestämda förhållan- 
") Afh, i Fysik Kemi &e. 4 H,'p. 113. 
