NN 
erne DE och EF, hvilka visa det naturstridi- 
a förhållande, att öfvergången, ifrån: den ena 
af dem till den andra icke 'sker uti naturenlig 
continuitet. Då till undvikande af denna orik- 
tighet, man besinnar att: den genom en efter 
naturen bättre lämpad construction uppkomman- 
de varme-linien bör vid D,E och F vara pa- 
rallel med Absciss-linien AC, ser man sig föran- 
låten att antaga en sådan krökning deruti, att 
den, svarande mot Absciss-punkterne A och C, 
är åt Absciss-linien convex, men mot punkten 
"B concav, och derföre är sådan som 'linien 
DGHEKLF ungefärligen utvisar. Men denna 
kan vara antingen mer eller mindre krokig, så- 
som nämnde DGHEKLF, eller såsom någon an- 
nan DMNEOPF, emedan de uppgifna vilkoren 
ej närmare bestämma densamma. < Icke: heller 
har man ännu tillräcklig rättelse af en gifven 
punkt emellan varmens minimum och maximum, 
såsom Q mellan D och £, samt AR mellan. £ 
och F. De bestämma väl till en del kroklini-. 
ens mer eller mindre utgående ställning; men kun- 
na dock anses såsom skärningspunkter för tvenne 
eller flere obestämda» kroklinier DEQHEKRLF 
och DMQNEORPEF. Derföre är nödigt att 
'utom dessa känna tvenne andra punkter, nem- 
ligen ännu en derutöfver på hvardera sidan om 
maximum, såsom t. ex. utv H och K; men des- 
sa sex) observationer för dygnet, då man mnem- 
ligen deribland icke räknar observationen uti 
PF, såsom hörande. till .ett följande "dygn, äro 
ock 'så tillräckliga till varmebestämmelserna, åt- 
minstone i practiskt afseende, att man utan be- 
. tydlig saknad kan umbära alla öfriga på andra 
tider af dygnet antecknade varme-uppgifter. Med 
vilkor att en af dem gäller för minsta varmen, 
221 
' 
