287 
förbränning af svafvelbundet tantalum, på sält 
jag nedanföre skall beskrifva.” | 
; Svafvelbundet tantalum. Om tantalum upp- 
hettas i svafvelgas, så tänder det sig vid bör- 
jande glödgning och brinner med ar Liflighet. 
 Producten af förbränningen är en grå, finkor- 7 
nig, metallglänsande massa, som tager ännu 
starkare glans genom påtryckning och äter hop- 
stampa sig till” sammanhängande massor, hvilka 
likna graphit. Den leder electriciteten, hvilket 
synes utvisa att äfven tantalum, i rent och sam= 
manhängande tillstånd, måste göra det. Henric 
Rose har, i sin afhandling om Titan, visat att 
svafvelbundet tantalum kan erhållas, då svafvel- 
bundet kol i ångform ledes öfver hvitglödgan- 
de tanhtalsyra. Svafvelbundet tantalum angripes 
icke af saltsyra eller salpeterssyra; men om de 
blandas och kokas dermed, så syrsätta de svafz. 
let till svafvelsyra och tantalum till tantalsyra, 
som "blir olöst. Af flusspatssyra upplöses det 
icke, och om det var fritt från andra svafvel- 
bundna metaller, uppkommer icke den ringaste 
lukt af svafvelbundet väte, äfven då blandningen 
kokas; men flusspatssyra och, salpetersyra upp- 
lösa det med lemning af svafvel, 
Smältes svafvelbundet tantalum med kali- 
hydrat i ett kärl, der luften ej får tillfälle att 
ombytas, så upplöses den och man får en oran- 
geröd massa, som efter afsvalning behåller sin 
- färg. Öfvergjutes den med vatten, så blir den 
genast åter svart och lösningen, i stället att va- 
ra hepatisk, innehåller caustikt kali, såsom för- 
ut, Skedde försöket i glaskärl, så ser man att 
den svarta massan är genomskinande, mörkt 
grönblå. Förklaringen af detta interessanta phe- 
nomen är ganska "enkel; Vid småltning med 
kalibydrat äpbunnder tantalsyradt kali och en 
