289 
ten eller af vatten och tål kokning utan att sön= 
.derdelas. Upptagen på filtrum tvättad och tor- 
kad blir den ganska mörkt brun. Denna för- 
ening fås icke om chlortantalum 'förut blifvit 
fugtadt med vatten och den fås icke eller om 
flusspatssyrad tantalsyra i upplöst form indry- 
pes i blodlut. ”Worraston har likväl anmärkt 
att en gul fällning erhålles med blodlut ur tan- 
talsyrans upplösning;i surt oxalsyradt kali. 
Tantalsyrans sammansättning. För att utrö- 
na denna, betjenade jag mig af svafvelbundet 
tantalum, beredt på följande sätt. Vattenhaltig 
tantalsyra upplöstes i- flusspatssyra, lösningen 
silades, blandades med svafvelsyra, intorrkades 
och torra massan glödgades så länge den förlo- 
rade något i vigt. Genom denna behandling 
erhölls en från kiseljord fri tantalsyra, emedan 
kiseljorden förflygtigades med  flusspatssyran. 
Den glödgade tantalsyran inlades i ett rör af 
ägta postlin och upphettades till full hvitglödg- 
ning. .Genom detta rör leddes ångor af svaf- 
velbundet kol, som efteråt upptogos i vatten, 
och sedan det genomgående svafvelbundna ko- 
let condenserades 1 vattnet, utan att någon be- 
ständig gas tillika utvecklades, tillstängdes appa- 
raten lufttätt och feck afsvalna. Det svafvel- 
bundna tantalum var glänsande, grynigt och lätt 
att stryka ut öfver huden såsom talk. 
I tvenne försök gåfvo 100 d. svafvelbun- 
det tantalum 89.6 d. tantalsyra och i ett tre- 
dje 89.743. I alla dessa måste tantalsyran slut- 
ligen glödgas i en atmospher af kolsyrad am- 
moniak, för att fullt bli af med svafvelsyran. 
Om nu tantalsyrans sammansättning är pro- 
portionell emot det svafvelbundna tantalum, så 
måste förlusten i vigt, vid den svafvelbundna 
