308 
syra, intorrkades, fuktades med concentrerad 
saltsyra och lemnades så betäckt i två timmar; 
hvarefter saltmassan upplöstes i vatten, silades 
och lemnade af 1 gr. glödgadt zirkonpulver 0.398 
gr. kiseljord. Ur vätskan fälldes af ammoniak 
0.608 gr. zirkonjord, som efter glödgning var 
hvit. Kiseljorden öfvergöts med flusspatssyra, 
hvarmed. den hettade sig ganska starkt och lem- 
nade, efter ett par timmars digestion, ett pulver 
olöst, som var tydligen igenkännligt odecompo= 
neradt zirkonpulver. Det vägde 0.068 gr. som 
således afdragas från de använda 1.00 gr. och . 
lemna för decomponerad zirkon 0.932 gr. Kisel- 
jordens lösning i flusspatssyra försaltes med 
svafvelsyra och afröktes till dess all flusspatssy- 
ra afdunstat; hvarefter återstoden upplöstes i 
vatten och fälldes med caustik ammoniak. Den 
gaf zirkonjord, som glödgad vägde 0.045 och . 
härrörde deraf att, efter den gelatinerade' mas- 
sans intorrkning, den del af zirkonjorden, som 
förlorat sin syra, ej blifvit af saltsyran återta- 
gen. Kiseliordens vigt var således 0o-285. Zir= 
konjorden upplöstes i concentrerad svafvelsyra 
och lemnade kiseljord i gelatinösa klumpar, 
hvilka efter tvättning och glödgning vägde 0.027. 
Lösningen af zirkonjord i svafvelsyra indröps i 
kolsyrad ammoniak, hvaraf jorden upplöstes utan 
ringaste återstod. Intet reagens upptäckte-föra 
öfrigt i den vätska, hvarur |zirkonjorden första 
gången fälldes, något annat; främmande ämne, 
0.932 d. sönderdelad zirkon hade gifvit o.312 gr. 
kiseljord och 0.626 gr. zirkonjord, tillsamman 
0.938-eller 0.006 mer än det analyserade pulv- 
ret vägde. Försöket omgjordes derföre än en 
gång. Zirkonpulvret sönderdelades nu alldeles, 
de -procentiska resultaten blefvo de sammiy älf- 
