312 
en så ringa quäntitet, att jag skulle anse det för 
alldeles oväsendtligt, om en med denna analog 
förening frambringades af. svafvelsyradt natron: 
Men detta fäller zirkonjorden hvarken kallt el- 
ler i kokning; svafvelsyrad ammoniak frambrin- 
gar stundom någon ting likt kalisaltet, men så 
lättlöst i syror och i rent vatten, att det oftast 
ej lyckas att erhålla det, De analytiska försö- 
ken dermed anställdes på följande sätt: Den 
kokade och uttvättade fällningen blandades: våt 
med natronhydrat, afröktes dermed till torrhet 
och smältes. - Saltmassan upplöstes i vatten och 
jorden togs på filtrum. :Den alkaliska vätskan 
öfvermättades med saltsyra och fälldes med salt- 
syrad baryt, för att bestämma svafvelsyrans 
quantitet.  Öfverskottet af barytjord utfälldes 
med oxalsyrad ammoniak, hvarefter saltet in- 
törrkades och brändes, till förjagande af all salt- 
syrad ammoniak. Upplöstes sedan i vatten, 
- blandades med saltsyrad platina och afdunsta- 
des långsamt till anskjutning. Saltmassan upp- 
löstes i alkohol, som lemnade ett ganska ringa 
spår af saltsyrad kali-platina. I ett annat för- 
sök "löstes den ännu våta fällningen i kokande 
concentrerad 'svafvelsyra, utblandades med vat- 
ten och jorden -utfälldes med caustik ammoniak: 
Den silade vätskan afrökt och bränd, gaf åter blott 
spår af svafvelsyradt kali. Men den egentliga 
naturen af denna förening och hvad som huf- 
vudsakligast determinerar dess svårlösthet, haf- 
va dess försök icke upplyst. j 
Svafvelsyrad zirkonjord finnes i flera oli- 
ka mättnings-grader. Det neutrala saltet kri- 
stalliserar, särdeles om man till upplösningen 
sätter fri svafvelsyra, i hvilken det är svårlö- 
stare 
