326 
flusspatssyra och lemnades att svalna, hvarut= 
der ett salt! ansköt i: fjäll, så alldeles likt wolframé 
saltet, att det icke på utseendet kunde skiljas 
derifrån, om icke" derigenom att Re icke 
blefvo alldeles så stora. 
Detta; salt: innehåller litet. mer vatten än 
AGA amsaltet och faller icke så till pulver sont 
detta, Det. blir genom vattnets förlust grågults 
Det. kan smältas. senern vallnet gått bort och 
drager då i gulbrunt. , Det förlorar så väl en- 
samt, som med blyoxid, 6 procent i vigt af 
bortgånget vatten, och detta vatten går till störtid 
delen bort vid. en temperatur af +509 så 609: 
' Detta salt är: mycket svårare att analysera 
än, det. föregående, emedan molybdensyran. är 
både. löslig och flygtig: Det .decomponerades 
med svafvelsyra, och vid en viss period af flus« 
spatssyrans förjagande blef massan, skönt blå 
och genomskinlig och slutligen försvann denna 
färg: och massan blef färglös. ; | 
Den löstes i vatten, hvartill sattes litet, atns 
moniak , lösningen fälldes med Äxtiksyrad blys 
oxid, Silades och ur det genomgångna fälldes 
öfverskottet af blyoxid med kolsyrad ammoniak, 
hvarefter vätskan. afröktes och nära: intorkning 
blandades med saltsyra » afröktes till torrhet; 
ammoniaksalterne förjagades och saltsyradt kali 
återstod, svarande emot 31.63 p.c. kali. - 
> Blyfällningarne sammanlades, digererades 
med hydrothyonammoniak, massan silades, det 
svafvelbundna blyet tvättades hvarefter det ge= 
nomgån:gna, som höll svafvelbunden molybden, 
afröktes till torrhet och saltmassan brändes till 
dess att endast molybdensyra återstod. På det- 
ta sätt erhölls 45.8 p.c. molybdensyra, som lös 
stes fullkomligt i caustik ammoniak. 
JAN 
