335 
Den mineralogiska beskrifning af detta fossil 
jag kan lemna, är ofullständig, emedan jag en- 
dast har en ganska liten bit deraf att lägga till 
grund derför. Det hela stycket hade en oregel- 
bunden form med kristalliniska strimmor, lika 
dem som ej sällan träffas på outbildade gra- 
nater. ; 
Färgen är gulbrun, lik den af Fredrikswärns 
zirkoner, för hvilket mineral man i första på- 
seende lätt skulle taga det: 
Eg. vigten är 4.5577 vid + 162, 
Repas lätt af knifven. ; 
Har bladigt brott i mer än en genomgång. 
Tvärbrottet är ojemt, splittrigt. 
> Mineralet saknar all glans utpå, har hartz- 
glans på bladigt brott och fettglans på 1tvär- 
brott. ; | | 
Är i tunna kanter genomskinande, gulagtigt. 
För blåsrör liknar det i allmänhet ganska 
mycket phosphorsyrad kalk, För sig sjelf är 
det alldeles osmältligt, men det mörknar till 
färgen. I kolf ger det intet vatten. Af borax 
upplöses det långsamt till ett alldeles färglöst 
glas, som kan fladdras mjölkhvitt, och vid full 
mättning blir hvitt under afsvalning. Af phos- 
phorsalt upplöses det ytterst trögt till ett klart 
och färglöst glas, och skiljes genom sin svårlöst- 
het i denna fluss från phosphorsyrad kalk, som 
löses lätt och ger, då flussen är mättad, ett glas 
som blir oklart under afsvalning. Detta skuile 
väl hända äfven med ytterjordssaltet, om - det 
icke fordrade för långvarigt arbete att få flussen 
mättad. Med kolsrradt natron ger det under 
stark fräsning en ljusgrå, osmältlig slagg. Af 
boraxsrra upplöses det trögt, men ger, då en 
bit jern tillsättes, phosphorbundet jern i ym- 
nighet, 
