336 
I syror, äfven concentrerade, är det olösligt. 
Analys: 0.695 gr. fint pulveriseradt Mineral 
blandades med 2 gr. pulver af kolsyradt natron 
och upphettades, till dess att, under massans 
fortsatta smältning, all utveckling af kolsyregas 
upphörde. 
Den smälta saltmassan utlakades med vat- 
ten och lemnade en blekt gulagtig jord, som 
tvättad och glödgad vägde 0.482 gr. 
Den alkaliska vätskan, neutraliserad med ät= 
tiksyra, afdunsiades till torrhet, återupplöstes 
i vatten och lemnade ett ovägbart spår af kisel- 
jord olöst, Den fälldes nu med blysocker, fäll- 
ningen vägde torrkad och glödgad 1.3 gr. Den= 
na fällning är alltid Pb35?; men för säkerhets 
skuld analyserades den med svafvelsyra och gaf 
af 1.23 phosphorsyrad blyoxid, 1.37 svafvelsyrad 
blyoxid, hvaraf denna sammansättning af bly- 
fällningen. således sättes utom allt tvifvel. 
I hvart och ett natift phosphat har man 
» skäl att misstänka närvaro af flusspatssyra. Jag 
behandlade derföre en ringa portion af minera- 
let med kolsyradt natron, likasom förut, mät- 
tade med ättiksyra, bortjagade kolsyran, tillsatte 
saltsyrad kalkjord och ammoniak, upptog fäll- 
ningen på filtrum, samt, sedan den var glödgad, 
behandlade den med svafvelsyra, hvarvid obe= 
tydliga, men omisskänneliga spår af flusspatssyra 
utvecklades. 
Det efter utlakning med vatten olösta dige- 
'rerades med saltsyra, som lermnade olöst 0.026 
gr. hvilket befanns vara en blandning af kiseljord 
och odecomponeradt stenpulver. Lösningen in= 
dröps i en upplösning af kolsyrad ammoniak, 
hvaraf fällningen åter upplöstes utan lemning. 
Vätskan afdunstades, saltsyrade ammoniaken för« 
