339 
yttrotantal. Det hvarom här är fråga har lik- 
väl dermed ingen annan likhet än till färgen. ' 
Detta minerals mycket blandade samman- 
sättning har gifvit mig anledning att kalla det 
— Polymignit, (af ove, mycken och uyvwvo, jag 
blandar). | | 
' Färgen är svart, utan ringaste tecken till 
genomskinlighet i kanterna. Bergarten är van- 
ligen närmast omkring färgad röd, likasom det 
vid Finbo är fallet med albit, då yttrotantal fö- 
rekommer deri. | 
Den är alltid mer eller mindre reguliert 
kristalliserad, bildande långa, smala , rätvinkliga, 
fyrsidiga prismer, hvilkas kanter nästan alltid 
äro ersatta af ett eller flera smärre planer. Pris- 
met har stundom två bredare sidor och dess 
längd varierar från 1 till 4 linier. Tillspetsnin- 
gen har jag aldrig sett så fullkomlig, att den 
kunnat med något slags noggrannhet bestämmas. : 
Egentliga vigten är 4.306. 
Hårdt, så att det repar glas; repas ej af 
knifsudd. 
"> Brottet skåligt, utan tecken till genomgångar. 
Kristallernas yta hafva en stark glans, som 
närmar sig Vill metallglans; brottytans glans 
närmar sig dertill och öfverträffar hvad man 
vanligt finner hos mineralier. 
Ger ett brunt pulver, som blir ljusare, ju 
mera det blir fint. | 
För blåsrör är det alldeles oföränderligt, 
smälter ej och förlorar 'ej sin glans. Ger intet 
vatten. Med borax löses det lätt till ett jern- 
färgadt glas, som af större tillsatts får egenska- 
pen att kunna fladdras oklart, då det vanligen 
drager i brandgult, och af ännu mer blir det 
under afsvalning oklart. Smält med tenn ger 
