341 
0.143. I förmodan att det skulle vara tantal- 
syra smältes det med surt svafvelsyradt kali, 
hvarmed det gaf en gul, klär, smält massa. Vat- 
ten utdrog derur saltet och lemnade det hvita 
ämnet olöst. Det öfvergöts nu och digererades 
med hydrothyonammoniak, hvaraf det blef grönt. 
 Vätskan frånsilades och lemnade efter afdunst- 
ning spår af en upplöst svafvelbunden metall, 
som syntes vara tenn. Den gröna olösta krop- 
pen öfvergöts med concentrerad saltsyra, som 
upplöste den alldeles med lemning af ett 
spår af samma svafvelbundna metall, som lik- 
väl var för ringa att uppsamlas eller till myc- 
kenhet bestämmas. Det erhållna ämnet var så- 
ledes icke tantalsyra, emedan denna är olöslig 
i saltsyra. Lösningen var gul. För att afskil- 
ja det upplösta från jernet försattes det med 
vinsyra, hvarefter det öfvermättades med am- 
moniak. Jag hade väntat att få jernet qvar och 
fälla ut den hvita kroppen; men detta inträffa- 
de ej. Jag utfällde då jernet med hydrothyon- 
ammoniak, löste jernfällningen derefter i kungs- 
vatten och erhöll, efter utfällning med ammo- 
niak, 0.0063 gr, jernoxid. 
-b. Den återstående lösningen fälldes med 
saltsyrad kalk, fällningen tvättades och brändes 
till vinsyrans förstörande, hvarefter kalken ut- 
drogs med saltsyra. Dervid stannade olöst o.12 af 
ett hvitt pulver, som var gult, då det ännu 
var varmt, men blef hvitt efter afsvalning. Det 
återstod nu att för blåsröret undersöka det, och 
det igenkändes snart för titansyra, af sin egen- 
skap att med natron smälta till en mörkgul kula, 
som under stelningen blir opak hvit och glöd- 
gar åter upp, samt af sin mörka violetta färg 
med borax och phosphorsalt i reductionseld el- 
