- 
kunna ertappa någon method till deras quanti- 
tativa åtskiljande. Utspädd svafvelsyra åtskiljer 
dem visserligen bäst, men den upplöser titan med 
zirkonjorden och borttager icke all zirkonjorden 
ur titansyran, Af kolsyrade alkalier lösas de 
på samma sätt och ungefär i lika myckenhet. 
Svafvelsyradt kali, som stundom icke fäller ti- 
tanupplösningar, fäller dem när de tillika inne- 
-hålla zirkonjord, som då medtager titansyra ur 
-upplösningen. Med flusspatssyra, hafva de un- 
gefär lika förhållanden och af galläpleinfusion 
fällas de båda, :Polymignitens analys fordrar 
-således, om den skall kunna ske med behörig 
-precision, den föregående upptäckten af en 
- method att quantitatift åtskilja zirkonjord och 
titansyra. Men Polymigniten håller ännu tven- 
ne andra beståndsdelar, som icke kunna quan- 
titatift åtskiljas , nemligen ytterjord och man- 
ganoxidul, hvilken alltid till en viss quantitet 
envist vidhänger den förstnämda. Det närma- 
ste jag kommit i deras åtskiljande är att upplö- 
sa dem i salpetersyra, afröka till torrhet och 
länge hålla saltet vid en temperatur, af unge- 
fär smältande tenns hetta, hvarefter salpetersy- 
rad ytterjord upplöses af vatten. Med en rin- 
ga quantitet vatten är lösningen manganfri, men 
då man tvättar manganoxiden, löser sig åter 
en del af denne och lösningen får en mörk färg 
deraf , hvilken den i ljuset förlorar. 
3. Arseniksyradt jern. 
Arseniksyran och phosphorsyran gifva ett 
större antal föreningar med saltbaser än andra 
syror , och flera af de som i mineralriket före- 
komma bildas icke vanligen vid försöken i vå- 
K. V. A, Handl, 1824 St. IL 23 
