I 
ÖS Roe ; 
- 
nom bränning med kolsyrad baryt, kiseljordens 
frånskiljande, och lösningens fällning med svafvel- 
syrad och caust. ammoniak. Den från preci- 
pitatet befriade solutionen afröktes i en platina 
skål till torrhet, och befriades genom glödgning 
1 en degel af samma metall från allt flygtigt. 
Vid torra massans derpå följande behandling med 
vatten blef en myckenhet af en något gråagtig 
jord olöst. Denne separerades, och lösningen 
afröktes å nyo till torrhet. Nu återstod 0,155 
gr. af ett hvitt salt, som vid en temligt stark 
glödgningshetta ej smälte, löstes lätt i vatten, 
och ansköt under frivillig . afdunstning 1 långa 
.nålformiga krystaller, som icke visade någon be- 
nägenhet att vittra. Som häraf upplystes, att 
åtminstone det mästa var bittersalt, så upplö- 
stes saltet åter i vatten, hvarvid några gipsnå- 
Tar blefvo »olöste, och decomponerades med ät- 
tiksyrad baryt. Den från precipitatet befriade 
solutionen afröktes till torrhet, torra massan 
glödgades, och extraherades sedan val med kok- 
hett vatten. Den silade lösningen afröktes ånyo. 
till torrhet uti en vägd platina-degel, som 
slutligen upphettades till glödgning. Dess vigt 
var nu ökad med endast 0,0005 gr. och såsom 
orsak dertill visade sig, vid närmare gransk> 
ning, på degelns botten några fläckar af ett jord= - 
artadt utseende, hvilka af vatten ej förändrades 
och således utan tvifyel härrörde från en liten 
binterhalt af talkjord. Något alkali finnes så- 
ledes ej i denna olivin. 
under vitltringen undergår, så är det af det vit- 
trade” fossilets blotta utseende påtagligt, alt 
jernoxiduln derunder öfvergår till oxid. Också 
bar analysen gifvit jernhalten, beräknad såsom 
oxidul, mindre än hos någon af de andra. peri- 
