"DO 
kunna på den platta bräddytan lätt röra sig öf>> 
ver, hvarandra åt alla håll. Hos Crania perso- 
nata ligger det kupiga locket med sina tunnä 
kanter fritt ned öfver :de tjocka snedt afhuggna 
bräddarne af det undre skalet, utan att det fin- 
nes någon gräns öfver hvilket det ej kan glida. 
Nästan liksådant har väl äfven förhållandet va- 
rit med: Crania Nummulus och Cr. tuberculata. 
Mellan skalen hos Crania finnas således ungefär 
samma horizontela rörelser som mellan käkarna 
hos Ruminantiia. | 
Om vi i detta afseende finna en stor skillz. 
nad mellan Crania och Terebratula, så skola 
viiett annat finna en icke mindre väsendtlig olik- 
het. Hos TWerebratula går alltid det ena- ska- 
let längre tillbaka än det andra, och dess län- 
gre utdragna basis bildar vanligen en krökt kon, 
hvars afhuggna- spets är försedd med ett rundt 
hål, genom hvilket ett kort ligament utgår och 
fästar musslan vid någon främmande kropp. Till 
en' sådan form hos skalen, och en sådan appa- 
rat för deras fäste, finna vi ej minsta spår hos 
någon Crania. Hos denna äro begge skalen vid 
basis merendels lika långa och intetdera slår 
sig om med sina kanter för att bilda en tub 
eller kanal. Det ena skalet är väl merendels: 
fästad vid någon främmande kropp; men icke 
genom ett ligament, utan omedelbarligen fast- 
vuxet antingen med hela undre sidan, t. ex. Cra- 
nia personata och stundom Cr. striata, eller med' 
en punkt under dess basis t. ex. Cr. Nummulus. 
Det synes här nödvändigt att anmärka 'eh 
omständighet, hvilken hos de flesta Methodister' 
förorsakat en oriktig åsigt af slägtet Crania: 
Hos de hittills funna exemplaren af den längst 
kända arten eller Brattensburgspenningen sonr 
