415 
fjällformiga brosket, kvilka Carus anser analoga 
med gombenen och kallar dem Seiten-Anhänge 
des Oberkieferknorpels.. Då tungbildningen hos 
dessa djur i så många andra hänseenden är chara- 
cteristiskt öfverensstämmande tror jag att det i 
fråga varande partie aflägsnat sig från sin huf- 
vudgrupp, på samma sätt som Gälbågarne hos 
Myxine sitta långt i från Gälsäckarne och hafz 
va med dem ej den ringaste gemenskap. 
De bakre opara styckena äro till läge och 
muskelfästen mera öfverensstämmande. Det half. 
coniska brosket hos Myxine (f. 1 A) tror jag sva- 
ra emot det trespetsade bruna brosket hos Pe- 
tromyzon , (f. 6 4) som är fästadt straxt bakom 
munnringen och det bakersta opara stycket 
(f. 1:43) hos det förra djuret svarar tydeligen 
emöt det långa lineära hos det sednare som Ca-- 
rus kallar: mittlere lange Ast des Zungenknorpels 
(f.6 A:.) ; | 
Om dessa motsvarigheter äro rigtigt be- 
stämde, som jag har allt skäl att tro, och hop- 
pas framdeles, vid en nogare anatomisk beskrifs-" 
ning öfver Petromyzon, kunna påtagligen bevi- 
sa> så förfaller helt och hållit den tydning öfver 
käkstyckena hos Petromyzon, hvilken hitintills 
af Anatomerne "blifvit antagen ”'). 
Om Hnudorganet. 
Hudbetäckningen som hos Petromyzon är 
starkt fastsittande vid musklerne, år hos Myxi- 
ne åter ganska vid, så att den liksom hos gro=- 
dorne lemnar ett betydeligt, tomt rum emel- 
lan sig och kroppen. Endast omkring hufvu- 
det .och bröstet faller den närmare intill de un- 
”) CuUvIER Mem, du Musceum d'Hist, Nat. T. I. 1813 p. 102. 
