| 419 
sugande, hvilket fullkomligen motsvarar näsan hos 
de högre djuren. Detta rör (f. 2.g) går under 
det främsta opara brosket, samt öfver den gaf- 
felformiga delen af den Lyrlika ramen, det går 
vidare bakåt och nedåt öfver. munnen, samt 
öppnar sig öfver det egenteliga gomsegelet i 
- svalget. Rörets inre hinna omgifves af 12 röda 
ringar, som troligen äro ringmuskler (f. 2. Ah.) 
Emellan 1:ta och -2:dra ringen ligger ofvantill 
en längsgående; fascikel af. samma väfnad och 
färg (f£:.2 i.) 
”Bakom den 1 r:te ringen är på rörets öfre sida 
en ihålig ansvällning (f. 2. £) af ett hampfrös stor- 
leksom vänder den concava sidan uppåt, den slutar 
sig till det ställe af hjernan hvarifrån luktner-- 
verne utgå. Cavitetens inre hinna bildar 8 
halfmånformiga, längsgående, parallela, bladlika 
fållor (f. 2-£) som till största delen fylla dess 
hålighet, och tjena sannolikt till att lemna en 
större yta för nervernas utbredning liksom irr- 
rr 
gångarne i Silbenet hos de Däggande djuren. 
Bakersta delen af röret omgifves af en hvit, 
mycket elastisk broskskida, hvilken bakåt öpp- 
nar sig i svalget med en trumpetformig. myn- 
ning, som ligger gömd i främre gomsegelet. På 
undre sidan af röret ligger ett opart brunt brosk 
1 lin. långt. 
t 
Vi finna af denna beskrifning att ifrågavaran- 
de partie nödvändigt måste vara Lukt-sinnets 
redskap, och detta förhållande är så mycket mera 
märkvärdigt, som vi. känna att senare tiders 
Zoologer just antagit - som en constant charac- 
ter för fiskarne, alt deras mnäscavitet ej skulle 
stå i någon direct förbindelse med svalget. CaA- 
Rus har väl visat en dylik organisation hos Pe 
