486 
att han många år, mot slutet af sin lefnad, icke. 
såg läsa skrifven styl. Vid granskningen af så: 
mångfalldiga ärender som förekommo inom hans 
' befattning, lät han således sig föreläsas handlin- 
garne; och endast ur minnet föredrog han se- 
dan det mest invecklade mål, med samma re- 
dighet, som om han kunnat läsa det på sin lista. 
I ett lika förhållande innehade han förmågan 
att dictera och kunde äfven derunder samtala 
i andra ämnen. . 
Omsider fördunklades Likväl detta själens 
klarseende öga, och från det rika minnet veko. 
småningom bilderna af vitter lärdom. och för- 
flutna tilldragelser. Ålderdomens inträde hade 
dock varnat den 70 årige vise; och han mnedla- 
de då sina embeten, ehuru icke utan saknad 
för sina återstående dagars trefnad. De blef- 
vo icke heller många; ty sedan han icke me- 
ra kunde gagna, syntes hans lif och fordna för- 
mögenheter icke vidare tillhöra denna verlden. 
| Han dog under ett småningom aftynande 
d. 7 Aug. 1824 i Stockholm, och blef begrafven 
i St. Clara Kyrka. Utom det vackra andeliga 
Tal &) och den högtidliga sång ”?Y, som vid 
detta tillfälle höjdes öfver hans stoft, hafva skal- 
dens stämma """Y och Talarens röst +) offente- 
ligen, ifrån Svenska Academien, tolkat hans min- 
ne och nationens saknad. Inom detta samfund 
+) Af Öfver Hof-Predikanten Doctor C. P. HaczERo, 
od. 15 Aug. 1824. | i 
) Af Ordens-Biskopen m, m. J. O. WALuin, vid sams 
ma tillfälle: ar : ; 
ext) F. M. FRAnsens sång, på Sv. Acad. Högtidsdag d. 
20 Dec, 1824. i 
+) Lector ExBERGs Inträdes-Tal:i Sv. Acad. d. 14 Febr. 
2823. ö 
N j i 
s f al (1 Re) + ME 
